Kommendörens loggbok, stjärndatum 45854,2.
Enterprise utforskar sex stjärnsystem-
-som eventuellt ska koloniseras.
-Mycket imponerande. -Vackert, men samtidigt skrämmande.
Det kommer signaler inifrån systemet.
-Vadå för signaler? -Repetitiva. Okänd sort.
-Varifrån kommer de? -En liten måne vid fjärde planeten.
Livstecken?
Svårt att avgöra med alla störningar.
Resultaten är osäkra, men det går att överleva på månen.
Då kan det vara en nödsignal.
Ta oss inom transportavstånd. Dr Crusher, kom till transportrum 2.
Det finns en livsform. Svaga livstecken.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Riker till Enterprise. Vi har hittat vraket efter en mindre farkost.
En överlevande. Det är en ung borg av manligt kön. Han är svårt skadad.
Det finns inga tecken på andra borgaktiviteter i området.
-Återvänd till skeppet. -Om vi lämnar honom här, så dör han.
Kommendören är medveten om det. Borgerna hämtar sina döda.
Han är inte död. Åtminstone inte än.
Signalen vi fick in var troligen en hemsignal. De är nog på väg.
Låt mig åtminstone göra hans tillstånd stabilt.
Er oro är uppfattad. Men gör vi nåt vet borgerna att vi har varit där.
-Den gränsen är redan passerad. -Döda den. Det kunde hänt i kraschen.
Lämna inga bevis på att vi varit här.
Vi måste vidta säkerhetsåtgärder innan vi strålar ombord den.
Mr Data, be vakterna göra i ordning en cell. Anropar tekniken.
Vi tar ombord en borg. Slå ut hemsignalen.
Se till att den inte kan sända alls.
Jag ordnar avskärmning runt cellen.
-Fyra till. Alla döda. -Riker...
-Vi strålar er till cellen. -Han måste till sjukhytten.
Cellen, doktorn. Vi tar dit all nödvändig utrustning.
Kom in.
-Jag undrar om ni vill tala om något. -Det tror jag inte.
Att ha en borg på skeppet borde väcka vissa känslor.
Jag har hämtat mig från det där.
Ibland, även när ett offer har bearbetat ett angrepp-
-kan det finnas något kvar.
Borgerna kidnappade er, misshandlade er...
Troi...
Jag uppskattar er oro för mig, men jag försäkrar att det är onödigt.
Jag har tänkt igenom vad det innebär att ha en borg här. Alla risker...
Jag är övertygad om att vi gör det rätta. Jag är nöjd med mitt beslut.
Jag förstår. Om ni vill prata om det...
Då ska jag söka upp er.
Stäng av kraftfältet.
Borgen är fortfarande medvetslös.
Han har svåra skador.
Jag måste nog ta bort några implantat ur hans hjärna.
Borgen dör om de tas bort. Hjärnan är beroende av biochipsen.
Geordi kanske kan göra nya implantat.
Programmeringen i dem är rätt enkel.
Vi har kvar filerna från er upplevelse. Jag kan ordna det.
Mr La Forge...
Vet ni tillräckligt om programmeringen-
-för att ändra i deras kommandon?
Subrutinerna är rätt komplicerade. Jag måste studera algoritmerna.
Det är enda sättet att spåra koderna.
Om vi kan komma åt centralenheten...
...kan vi lägga in ett angripande program, och sen skicka hem den.
-Och borgerna är ju sammankopplade. -Viruset skulle infektera dem alla.
Vi kunde slå ut deras nätverk i ett enda slag.
-lnfektera? Det låter som en sjukdom. -Just det, doktorn.
Om allt går som det ska blir den dödlig.
Det borde bara ta några månader-
-innan borgernas system totalkollapsar.
Vad innebär en totalkollaps?
En datorkollaps skulle utplåna borgerna.
Vi bör vara på det klara med att vi utplånar en hel ras.
Normalt vore det helt orimligt. Men med borgerna har vi inget val.
-Detta är krig. -lngen har förklarat krig.
Inte vi, nej. Men de anfaller oss jämt.
-Deras syfte är att assimilera oss. -Men i krig får man inte döda civila.
-Borgerna har inga civila. -De är som en enda kollektiv varelse.
-En bekväm tanke. -Vad menar ni?
Min patient har inget kollektivt medvetande.
Det är en levande pojke som behöver vår hjälp.
Ska vi låta honom bli ett redskap för förstörelse?
Vi står faktiskt inför en fiende som vill utplåna oss.
De vill inte ha fred.
Så länge den situationen kvarstår, måste vi försvara oss.
Anropar kommendören. Borgen har återfått medvetandet.
Uppfattat. Vi genomför vår plan.
Vad gör han?
Han vill ansluta sig till kollektivet.
Han förstår inte att signalen är bruten.
Han sänder ut två signaler. Vårt fält avskärmar båda signalerna.
Han är ensam.
För första gången måste han klara sig utan kollektivets hjälp.
Han måste vara hungrig.
Borgerna äter inte.
Implantaten skapar de organiska molekyler de behöver.
Vad de behöver är energi.
Se till att ge den det.
Jag måste installera en energiledning där.
Om jag inte visste bättre... skulle jag säga att han var rädd.
Jag gillar nog inte den här sporten.
Så länge det gick bra gillade du den.
I dag sänkte du floretten hela tiden.
Höjer jag den, kommer du underifrån. Du är bättre på det här, helt enkelt.
-Vi har visst en gäst ombord. -Ja.
-Är det klokt? -Jag hoppas det.
Det här förstår jag inte, Picard.
Det handlar om barmhärtighet. Han var skadad.
-Dr Crusher ville ge honom vård. -De kommer att jaga oss.
Det vet du, om någon.
Ska vi ta en ny omgång?
Är du oskadd?
Du tyckte synd om mig. Se hur det gick.
Jag måste gå in och koppla ledningen.
Jag följer med. Aktivera fältet när vi är inne.
Bra. Fortsätt vara så där.
Örlogskapten...
Vi är borger.
Ni kommer att assimileras. Allt motstånd är meningslöst.
Se dig omkring. Du kan knappast ställa några krav.
Vi måste återvända till kollektivet.
-Vilka är "vi"? -Vi är borger.
Ja, men du är ju ensam.
Har du något namn? Något sätt att identifiera dig?
Tre av fem.
Ni var fem på skeppet. Är det allt? Bara ett nummer?
-Tre av fem. -Det passar dig.
Det här är till dig. Energiflödet har den frekvens du är van vid.
Den här borde passa kopplingen på din arm.
Ingen orsak.
-Nu går vi ut härifrån. -Stäng av kraftfältet.
-Nog är han hungrig alltid. -Varför gör ni det här?
Jag är väl en schyst kille. Mår du bättre?
-Ni är inte borg. -Nej, och det hoppas jag slippa bli.
Ni kommer att assimileras. Allt motstånd är meningslöst.
Vilken tacksamhet.
Jag ransonerar hans energi. Jag tror att han förstår.
Samarbetar han, får han mat. Annars...
-Som en råtta i en bur. -Om jag ska få grepp om hans system-
-måste jag förstå hur han behandlar information. Jag måste göra tester.
-Och då behövs hans samarbete. -Så att vi kan utplåna hans ras.
Jag vet. Det är krig.
Jag hjälper dig, men jag måste inte gilla det.
Vi kan stråla över honom nu. Vi har ett kraftfält om det blir problem.
Anropar transportrum 3. Vi är klara. Verkställ.
Tre av fem, det här är doktor Crusher.
Vad är en doktor?
De botar sjuka och reparerar skadade.
Sjuka och skadade återinförlivas. Andra tar deras plats.
Så gick det inte för dig. När vi hittade dig var du döende.
Jag räddade ditt liv.
-Varför då? -Det är min plikt att hjälpa skadade.
-Ni ger oss mat. -Ja.
-Är det er plikt? -Ja, det är det.
Tre av fem, doktor Crusher har reparerat skadorna på dina implantat.
Vi vill göra tester, se att allt funkar.
Jag vill visa dig några diagram och ställa frågor om dem.
-Ni kommer att assimileras. -Får vi ställa några frågor först?
-Vi kommer att svara. -Toppen. Vänta lite, Tre av fem...
Vilken är er beteckning? Min är Tre av fem.
Vi har namn, inte beteckningar.
Jag heter Beverly. Det där är Geordi.
-Har jag ett namn? -Vill du ha ett?
-Jag är Beverly. Han är Geordi, ju... -Ju...
Vänta lite. Där har vi det. Hugh. Vad tycker du?
-Ju. -Nej, inte "ju". Hugh.
-Hugh. -Okej. Jag är Beverly...
-Jag är Geordi... -Vi är Hugh.
Hur skulle den här figuren se ut om den vändes ut och in?
-Vilken är det? -Den här.
Just det. Han har klarat varenda en. Hans spatiala förmåga är otrolig.
Hans prostetiska öga ger honom sammansatt visuell information.
-Som ett slags holografiskt system. -Det kan vara till hjälp.
Hugh, får jag titta närmare på ditt okular?
Här.
Tack.
När ni assimileras får ni också en sån.
Hugh, förstår du att vi inte vill assimileras?
-Varför gör ni motstånd? -Därför att vi inte vill leva som ni.
Här är det tyst. Det finns inga andra röster.
På ett borgskepp har vi de andras tankar i våra medvetanden.
Tusentals röster är alltid med oss.
Det du säger är att du är ensam.
Här.
När ni är klara med testerna, vad händer med oss då?
Vi... Vi skickar hem dig.
Vi återansluter oss till kollektivet.
Inkräktarprogrammet störde mig inte. Men ju mer jag jobbar med Hugh...
-Hugh? -Ja. Vi kallar honom så.
-Gav ni borgen ett namn? -Det var lättare så.
-Så nu har ni en borg som heter Hugh. -Ja, och han är inte som jag trodde.
-Hur menar du? -Jag vet inte...
Han är som nån grabb som hamnat långt hemifrån.
Du är den andre i dag som låtit som om borgen vore ett borttappat barn.
Jag börjar undra över det vi gör här. Att göra honom till en levande bomb.
-Skicka honom att utplåna de andra. -Hör på mig nu.
Den "grabbens" äldre bröder ger sig inte förrän de hittar honom.
Och de kommer att leta efter oss. Och de kommer att döda oss.
De kommer inte att rannsaka sina samveten som du gör nu.
-Prata med honom själv, så får du se. -Jag skulle inte ha något att säga.
Lyssna på honom, då. Det är ju det du är bäst på.
-Vad är det? -En farkost är på väg hit.
-Analys. -Farkosten färdas i warp 7,6.
Vikt: 2,5 miljoner ton. Form... Kubformad.
-Borgerna. -Det tycks vara ett spaningsskepp.
Stjärnans strålning skyddar oss. De upptäcker oss först inne i systemet.
-Hur lång tid har vi på oss? -De anländer om 31 timmar.
Du ser inte så tuff ut.
Vi är borger.
-Tala om assimilering, då. -Vill du bli assimilerad?
Nej, men det är ju det ni... maskiner brukar göra.
-Allt motstånd är meningslöst? -Allt motstånd är meningslöst.
Det är det inte.
Mitt folk gjorde motstånd när borgerna skulle assimilera oss.
-Några av oss överlevde. -Är inte allt motstånd meningslöst?
Nej. Men tack vare er finns bara ett fåtal av oss kvar.
Vi är spridda över galaxen. Vi har inte ens något hem längre.
Det du säger är att du är ensam.
Du har inga andra. Du har inget hem.
Vi är också ensamma.
-Vad gör Geordi? -Jag studerar delarna i din protes.
-Varför då? -Jag vill lära mig mer om dig.
-Varför det? -Därför att du är annorlunda än vi.
Vi försöker lära oss om andra raser.
Vi assimilerar raser. Sen vet vi allt om dem.
Ja, jag vet.
-Är inte det lättare? -Jo, kanske. Men vi gör inte så.
Varför inte?
Försök att se det på det här viset:
När du talar om dig själv använder du ordet "vi". "Vi vill ha det och det."
Du kan inte ens se dig själv som en individ.
Du säger inte: "Jag vill ha det."
Vi är alla enskilda individer. Jag är Geordi.
Jag väljer vad jag ska göra med mitt liv. Jag fattar egna beslut.
För någon som mig är det värre att förlora jagkänslan än att dö.
-När du sover hör du inga röster. -Nej.
Är du någonsin...ensam?
-lbland. Det är därför vi har vänner. -Vänner?
Någon att tala med, som finns hos dig när du är ensam.
Någon...som får dig att känna dig bättre.
Som Geordi och Hugh.
Här är det.
Vi fick det att verka harmlöst. Borgerna rensar ut anomalier.
Hur kan detta slå ut ett datorsystem?
Figuren kan inte finnas i verkligheten.
Hugh kommer att försöka analysera den.
Han misslyckas och lagrar den i sina minnesbankar för vidare analys.
När borgerna laddar ner hans minne kommer de att försöka analysera den.
Varje lösning kommer att bli anomal. Anomalierna samverkar med varandra-
-så att ett olösligt evighetsproblem skapas.
-Originellt. När kollapsar systemet? -Efter flera hundra analysförsök.
-När kan processen påbörjas? -Om 20 timmar...
-...när implantaten sitter. -Då så. Börja så fort ni kan.
Kommendören...
Jag har mina dubier angående de här planerna.
-Hur menar ni? -Jag har lärt känna honom, borgen.
Jag förstår.
Han är inte som jag trodde. Han har känslor. Han längtar hem.
Det känns fel att utnyttja honom så här.
Förr, när man använde försöksdjur, kunde forskarna bli fästa vid djuren.
Detta var ett problem om djuren måste dö.
Jag föreslår att ni frigör er från borgen.
Ja, kommendören.
Guinan. Kom in.
Säkert? Du tänkte visst ta det lugnt.
Det är bara trevligt. Vill du ha något att dricka?
Nej tack.
Jag tänkte på det där att jag sänker floretten. Jag borde träna armen.
-Det är en fördel när man fäktas. -Och när man är bartender.
Borgen... Har han inte överraskat dig alls?
Du vet väl att han har ett namn?
Han heter Hugh. Och han är ensam.
Jag vet inte varför jag hälsade på honom. Jag sa nej först.
Plötsligt stod jag där och glodde på honom.
Jag trodde att det var nyfikenhet, inget annat.
Jag vill höra dig säga att du är säker på att du gör rätt.
-Om du tänker försöka övertala mig... -Nej. Du måste övertala mig.
För två dagar sen var du upprörd över att borgen ens var ombord.
Och nu ifrågasätter du att den behandlas som en fiende.
Nej. Men när du talar med honom, kan du ärligt säga att du inte tvivlar?
Jag har inte talat med den. Det behövdes inte.
-Om den här personen ska utnyttjas... -Det är ingen person. Det är en borg!
Om den här personen ska utnyttjas till att utplåna sin ras-
-bör du åtminstone se honom i ögonen en gång innan du gör det.
För jag undrar om han fortfarande är en borg.
Ett namn betyder inte att den inte är en borg. Ungdom betyder inte oskuld.
Den är vad den är.
Inga försök att göra den till en kelgris ändrar mina planer.
Okej. Men om du inte talar med honom en gång åtminstone-
-kan det bli svårt för dig att leva med det beslutet.
Worf anropar Picard. Vi är klara att stråla över.
Sätt i gång.
Kapten, ni kan vänta utanför.
Locutus...
Ja... Jag är Locutus från Borg.
-Vad gör ni här? -Det här är en primitiv kultur.
Jag är här för att underlätta införlivandet. Identifiera er.
-Hugh. -ldentifiera er.
-Vi är Hugh. -Det är ingen borgisk identifikation.
-Tre av fem. -Den här kulturen ska assimileras.
-De vill inte det. -lrrelevant.
-De kommer att göra motstånd. -Allt motstånd är meningslöst.
Allt motstånd är inte meningslöst. Vissa har undkommit.
Vi hittar dem. Det är oundvikligt. Alla kommer att assimileras.
-Måste Geordi assimileras? -Ja.
Han vill inte det.
-Han dör hellre än han assimileras. -Då kommer han att dö.
Nej. Geordi får inte dö.
-Geordi är en vän. -Ni ska hjälpa med assimileringen.
-Ni är borg. Ni ska hjälpa oss. -Det tänker jag inte göra.
Vad sa ni?
-Jag tänker inte hjälpa er. -"Jag"?
-Geordi ska inte assimileras. -Men ni är borg.
Nej. Jag är Hugh.
Jag undvek nog att träffa borgen för att inget skulle få störa planen.
Men nu när jag har gjort det...
...verkar han vara en fullt utvecklad individ.
-Han kallar mig Picard, inte Locutus. -Så ni har tänkt om?
Ja. Utnyttjar vi honom så här är vi inte bättre än fienden vi utplånar.
Andra förslag, tack.
Vi för honom till platsen för kraschen och suddar ut hans minne.
Men då utplånas den person han är nu.
Syftet är ju att han ska återinförlivas.
Är det rätt att utplåna den individ han blivit?
-Dödas han om borgerna märker nåt? -Knappast. De tjänar inget på det.
De suddar nog bara ut hans minne av detta.
Då blir minnet ändå utsuddat.
Men under den korta perioden innan de rensar hans minne...
...kanske hans jagkänsla hinner spridas till hela Borgkollektivet.
Varenda borg får tillfälle att känna hur det är att vara...unik.
Kanske är det det mest skadliga programmet av alla.
Om känslan av individualitet sprids genom kollektivet-
-en kort stund-
-kan de ändras för alltid.
-Vi låter hans minne vara intakt. -Och om han inte vill återvända?
-Hej, Hugh. -Hej, Geordi.
Hugh, en borgisk räddningsfarkost anländer hit om tre timmar.
Vi kan återlämna dig till platsen för kraschen. Då kan de föra dig hem.
-Om du vill kan du stanna hos oss. -Vad jag vill är irrelevant.
Nej, Hugh. Inte för oss.
Ingen borg lämnar kollektivet. Om jag saknas kommer de efter mig.
Vi får hantera konsekvenserna senare. Vi vill veta vad du vill.
Ni är många. Jag är en.
-Vad jag vill är oviktigt. -Förstår du inte? Vi ger dig ett val.
-Ett val? -Att följa med borgerna eller stanna.
-Får jag stanna hos er? -Vi kan ge dig asyl.
Välja vad jag vill.
Jag skulle välja att stanna hos Geordi.
Men det är för farligt. De följer efter.
För mig till platsen för kraschen. Det är det enda sättet.
Hugh, tänk efter.
Är du säker?
Ja.
Borgerna är här om en timme. Du är snart på väg hem.
Vi strålar ner honom och placerar oss i stjärnans kromosfär.
Det ger oss skydd.
Adjö, Hugh. Det var trevligt att lära känna dig.
Adjö, Beverly. Du räddade mitt liv.
Det är inte för sent att ändra sig.
Jag måste återvända.
Jag vill följa med honom ner.
Enligt min erfarenhet ignorerar de honom.
-Borgerna assimilerar inte individer. -Men de kidnappade ju er.
De behövde ett språkrör. Alla andra ignorerades.
Ni får följa med honom.
Adjö.
Jag vill inte glömma att jag är Hugh.
Verkställ.
-Vi hittade dig där bland spillrorna. -Då väntar jag där.
-Vi är på plats. Strålningen ökar. -Mer kraft i sköldarna. Stanna här.
-Vad händer med borgskeppet? -Strålningen stör våra sensorer.
Borgernas farkost borde vara här om tre minuter.
Då var det väl dags.
-Hej då, Hugh. -Adjö. Jag ska försöka minnas dig.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam